Du blev renset, Peter.
– Din kones dagbog ... – Jeg ved, hvad jeg har gjort.
Jeg slog hende ihjel.
Det gjorde jeg! Jeg kunne ikke andet.
Hun var ved at blive ædt op af kræft.
Lægerne sendte hende hjem for at dø.
Entreen, værelset ... Hele huset lugtede af død.
Hun forsvandt lidt efter lidt dag for dag.
Når hun kunne tale, bad hun altid om det samme.
Hun sagde: "Hjælp mig, Peter. Hjælp mig med at dø."
Der var ikke andet for. Tiden var inde.
Det er nok det mest barmhjertige –
– jeg nogensinde har gjort og kommer til at gøre.
Du må have elsket hende meget højt.
Møgsvin! Peter blev renset for længe siden, og det ved De godt!
– De ville have mig til at vidne! – Det lykkedes næsten.
At Peter skiftede identitet, har intet med Bobbys død at gøre.
Jeg har hverken brug for det eller Deres vidnesbyrd mere.
Sagen imod ham er blevet stærkere. Kimberly Shaw er forsvundet.
Hun stak af frem for at rense ham. Så han hænger i en tynd tråd.
Og skrupskøre dr. Shaw holder i den.
Kimberly! Kimberly!
Hvor har du været?
Du burde ikke rende rundt her i din tilstand.
Politiet skal have din erklæring. Du er Peters eneste håb.
Jeg kan ikke huske noget.
Jeg kan ikke huske, jeg var sammen med ham.
Hvad skal jeg gøre?
Det gør ikke noget.
Du er i sikkerhed nu.
Der sker dig ikke noget.
Jane er flippet fuldstændig ud, og hun vil ikke tale med mig om det.
Min søster har haft det svært, men det er overstået nu.
– Siden i går aftes? – Hvad mener du?
Der lød et skrig på hendes værelse. Men hun sagde, at alt var i orden.
I morges støvsugede hun for låste døre.
I to timer. I et værelse på 7 kvadratmeter.
Hun har udskiftet låsene uden at fortælle mig hvorfor.
Hun er nogle gange lidt sær. Det er vi alle sammen.
Der er ingen grund til bekymring. Jeg ser på sagen og giver dig besked.
Det ville jeg sætte pris på.
Deres sambo har den ene nøgle, og her er den eneste anden kopi.
– Tak, fordi De kom så hurtigt. – Helt i orden. Hav det godt.
– Hvem har du nu slået ihjel? – De er fulde af jord.
Som jeg fandt i min seng i går aftes.
– Godt, det ikke var et hestehoved. – Lav du bare sjov.
Men det viser, det ikke er noget, jeg bilder mig ind. Han var herinde.
– Hvem? – Richard! Han vil have hævn.
Det er sindssygt. Vi ved, han er død. Du tog hans puls.
Vi dræbte og begravede ham og slap godt fra det.
Nogen puttede jord i min seng. Hvis det ikke var en af os, hvem så?
Det må være en, der så os den aften.
Vi hørte jo noget i skoven.
Hvem som helst kan have set os. Men det var ikke Richard.
– Bevis det. – Så gør jeg det.
Vi tager derud i aften og graver svinet op med orm og det hele.
– Det er en aftale. – Fint.
– Jeg kunne ikke sove i nat. – Det må du ikke.
Jeg kan ikke lade være. Jeg har brug for dig, Jake.
Det er sgu i orden.
Pyt med, om det er hemmeligt. Jeg kommer med det samme.
Jake, godt du er her.
Det er Taylor. Hjælp os med at flytte Jos ting.
– Hun er fra Boston. Ikke sandt? – Der er Amanda, vores husvært.
Hils på din nye lejer, Taylor McBride.
Du kan ikke leje ud til hvem som helst.
Taylor er cool. Hun passer perfekt.
Jeg har allerede underskrevet kontrakten.
Undskyld, det kommer bag på dig. Din mand er i knibe, ikke?
Matt må have glemt en vigtig regel for vores lejere.
– Hvilken? – At de passer sig selv.
Giv mig checken snarest muligt. Jeg har en aftale.
– Er du klar til at gå på arbejde? – Nå ja. Du kører mig til Shooters.
– Hils på vores nye nabo, Taylor. – Hej.
– Jeg beklager, Matt. – Min motorcykel er brudt sammen.
Billy, det er Taylor. Hun er flyttet ind i nummer seks.
Hvor er hun? Vi har ventet længe nok.
Peter er færdig uden Kimberlys vidnesbyrd.
Hun sover.
Jeg ved, hvordan landet ligger. Vores praksis er ved at gå ned.
– Hvorfor gemmer du hende så? – Hun kan ikke huske den middag.
Det skyldes ikke sindssyge. Hun kan bare ikke huske det.
– Hun er skrøbelig efter operationen. – Skrøbelig? Pis med dig!
Vågn op, din sindssyge mær! Vi satte livet på spil for at redde dig!
– Jeg skal nok få dig til at huske. – Jeg gør mit bedste.
Der skal mere til.
Få hendes hukommelse på gled. I en fart.
Vi begynder på intensivafdelingen.
– Du kommer for sent igen. – Undskyld.
Intet navneskilt, intet stetoskop ... Få orden på dig selv. Af sted!
Matt?
– Er alt i orden? – Ja, jeg leder bare efter ...
Det lå lige for næsen af mig. Og stetoskopet ...
Jeg må tilbage til stuegangen.
Lad være.
Vend dig om.
– Du er skør. Du skulle have ringet. – Jeg ville overraske dig.
Og André driver restauranten.
Hvis du kun kom for at gå på indkøb, så har vi altså butikker i Boston.
– Du ved, hvorfor jeg er her. – Albuerum og tid til dig selv.
Den tror jeg ikke på mere.
– Du har ret. – Nu kommer det skjulte motiv frem.
Jeg vil ekspandere i L.A. Men jeg måtte sikre mig, det var det rette.
Måske om nogle år. Ville Manhattan ikke være bedre?
Det ligner dig slet ikke at ville rykke rødderne op.
Det ved jeg godt. Men jeg vil være mere spontan for ægteskabets skyld.
Og denne by er så romantisk.
Solen, havet og alt glitteret ... Det er pragtfuldt.
Vi har ikke været så længe væk fra hinanden, siden vi blev gift.
– Vil du overveje det? – Det skal jeg nok.
– Vi trækker vel alt det her fra? – Hver eneste cent.
Er du sikker på, det var her? Brandvejene ligner jo hinanden.
Hent skovlen.
– Skynd dig. – Ja, ja.
Jeg vidste, jeg havde ret.
Der er noget dernede.
"Leder I efter noget? Jeg har liget, piger."
"For 50.000 dollars bevarer jeg jeres hemmelighed."
Der var altså nogen, der så os. Det er ikke et spøgelse.
Nej. Vi bliver bare udsat for pengeafpresning.
– Hej. – Godmorgen.
Jane lader til at have det bedre.
– Er hun hjemme? – Ja, men hun sover.
Gå du bare. Vi ses senere i butikken.
Det er alle tiders tidspunkt at adoptere en ny søster på.
– Den søster, du altid har drømt om. – Vi har ikke tid til det her.
– Hvor fandt du det? – I morgenavisen.
"Læg de 50.000 ved bagdøren på 2113 East 1st Street kl. 22.00."
Det er i nærheden af konfektionsdistriktet.
– Hvor får vi så mange penge fra? – Hvem siger, vi får brug for penge?
Er det ikke en forudsætning for pengeafpresning?
Nej.
– Ikke, hvis vi tager denne her med. – Nej, Jane!
Vi må ikke blive indblandet i flere lyssky affærer.
– Det bliver vores anden forbrydelse. – Jeg er ligeglad.
– Jeg kan ikke holde frygten ud. – Nej, men vi kan ikke blive ved.
Så lav nogle penge. Så sørger jeg for, ingen kommer noget til.
Ingen fejl i aften. Vi må gøre en ende på det her.
Michael?
"I kopirummet. Sydney." Michael?
– Du skræmte mig. Hvad laver du her? – Jeg leder efter Michael.
Det drejer sig om studiet. Det er ikke vigtigt.
Har du det godt? Du ser rædsom ud.
Jeg læser dag og nat. Jeg ser, du er blevet falskmøntner.
Det er legetøjspenge til et nyt spil, jeg har fundet på. Det er en hobby.
Nå? Ja, alle elsker jo spil. Vi ses.
Ja, bortset fra når det gælder liv eller død.
Vi skal bombardere Kimberly med detaljer om den aften.
Jeg fik lam. Hun fik fisk. Vi sludrede under middagen.
Så tilstod hun sin personlighedsspaltning og stak af.
Jeg ved godt, det her er vigtigt. Men kan vi glemme det et øjeblik?
– De tillader vist ikke den slags. – Hvad er der i vejen?
Du har været så saglig de sidste to dage.
Jeg vil vide, om din kone ...
Var Beth dit livs kærlighed?
– Amanda! – Jeg ved, det er barnligt og dumt.
Men du spurgte, hvad der var galt, og nu siger jeg det.
Da du talte om hendes død ...
... kunne jeg mærke din lidenskab.
Jeg var anderledes dengang.
Jeg var naiv og ung. Hun var min kone, og jeg elskede hende.
Så højt, at jeg overbeviste mig selv om –
– at jeg aldrig kunne elske en anden så højt.
Selv ordene, "jeg elsker dig", var umulige for mig.
– Du har ikke svaret. – Du kender svaret.
Nej, jeg ved kun, hvad du følte for hende.
Forstår du det ikke?
Du lærte mig at føle igen. At elske.
Mine følelser for Beth og alle andre i min fortid –
– kommer slet ikke i nærheden af min kærlighed til dig.
Hvad er der?
Jeg kan næsten ikke tro, at jeg fik dig til at sige alt det.
Ikke det? Gudskelov, at du gjorde.
Jeg elsker dig, Amanda. Højere end nogen anden.
Det er lavet i forvejen. Og salaten drukner i butiksdressing.
Sådan er hele stedet. En facade, der dækker over store mangler.
Kokken er den forhenværende opvasker.
Den første kok gik, fordi han blev underbetalt.
– Du har vist lavet research. – Den er til salg.
Vi kan få den for en slik.
Smart kvarter, fantastisk køkken ... Og indretningen har kostet en formue.
– Hvad siger du? – Det er sindssygt.
Jeg har tænkt over det hele dagen. En sviptur herud er en ting.
Men at rykke teltpælene helt op ... Mon det har noget at gøre med ...
– Vi aftalte aldrig at tale om det. – Jeg leder bare efter en forklaring.
Måske har du ret.
– Måske er jeg påvirket af det. – Jeg har jo sagt, at jeg elsker dig.
Jeg har behov for at starte forfra. Og det tror jeg også, du har.
Hvis du har det bedre med det, kan vi tidsbegrænse det.
Til for eksempel et år.
Restauranten i Boston kan André drive.
Hvad skal vi så kalde vores nye restaurant?
"Kyle's", selvfølgelig. Efter dens verdensberømte kok.
Og hans vidunderligt berusende kone.
Jeg kigger efter lejlighed i morgen. Noget stille og altmodisch.
– Sørg for, der er en pool. – Selvfølgelig.
Jeg lover, det bliver som en drøm, der går i opfyldelse.
Skål. For Kyle's.
Værsgo. Tak.
Jeg venter bare, hvis det er i orden.
Mancini? På Wilshire Memorial?
Ja, og han har en praksis i Beverly Hills.
Et øjeblik.
– Sir? – Ja?
– Er der noget galt? – Nej.
– Har De noget imod en mærkevare? – Nej, det er fint.
Udmærket. Jeg er straks tilbage.
– Alison? – Jeg kommer nu.
Flot udsigt.
– Denne her er garanteret bedre. – Det har du ret i.
Er det bare mig, eller er det sjovt at luske rundt på denne måde?
Jeg klager ikke.
Det er mærkeligt. Jeg har ledt efter en sjælefælle så længe.
Og så boede han lige nedenunder.
Du skal vide ...
... at du vækker følelser i mig, jeg ikke troede, jeg havde.
Er kærlighed på listen?
Hvad tror du?
Jeg tror, at genier tænker ens.
– Vær forsigtig med den der! – Bliv i mørket og vær stille.
Der kommer nogen.
Det er ham.
– Så følger vi efter ham. – Stands, mister!
– Jeg har en pistol! – Hun mener det!
– Smid sækken. – Hænderne op!
I må ikke slå mig ihjel.
– Sam? – Jane? Sydney?
– Hvad laver I her? – Hvad fanden laver du her?
– Er det en rigtig pistol? – Vi går aldrig hjemmefra uden.
Du skulle have sagt, du ville komme og hente det her.
Ham, der ringede, kunne ikke finde dig og bad mig hente prøverne.
– Hvem? – Genkendte du hans stemme?
– Han sagde, han var fra Lycee. – Han satte os på en prøve.
– Nu er kortene vist lagt på bordet. – Hvad foregår der?
Det skal du ikke tænke på. Det er bare en uærlig kunde.
Ikke også, Syd?
Værsgo. Med smør og rigtig sirup, sådan som du bedst kan lide det.
Har du lavet det? De skitser er pragtfulde.
Jeg har gået på kunstskole, men jeg lod det gå til spilde.
– Sig til, hvis jeg kan gøre noget. – Hør her.
Jeg nyder maden og komplimenterne, men jeg tror ikke på den med kunden.
Du havde en rigtig pistol i går. Hvad foregår der?
Jeg vil gøre dig en stor tjeneste og lade være med at svare på det.
Jo mindre du ved, jo mere sikker er du. Tro mig.
Jane! Kan vi tale sammen under fire øjne?
Et øjeblik.
Du har kendt mig hele livet. Du ved, jeg har brug for søvn.
Men jeg vendte og drejede mig, fordi jeg tænkte over, hvad vi skal gøre.
Vi gør ikke noget. Vi må bare vente på ham.
– Måske skræmte pistolen ham væk. – Eller også køber han en selv.
– Sydney, tag det roligt. – Du skreg over en smule jord.
Enten er jeg blevet hårdere, eller også tør jeg ikke andet.
– Men jeg vil ikke skændes. Forstået? – Ja.
Galninger bliver altid gode ledere. Mussolini, Hitler, Amanda ...
Lad være med at ringe til mig. Jeg ringer til dig.
Det er den forkerte Alison. Alison Parker har en lejlighed.
– Og hun trives i den. – Hit med den!
Det er Alison Parker. Ja, jeg beklager.
Jeg vil gerne have den. Den udlejes på månedsbasis, ikke?
Alle tiders. Klokken seks. Tak.
Flytter du? Hvis Amanda er husvært, så er du vores spejderfører.
Ikke så højt! Jeg vil ikke have det spredt endnu.
– Alison, må jeg tale med dig? – Ja.
– Du flytter ingen steder. – Det er den perfekte løsning.
Den er tre karreer væk, og vi slipper for at luske rundt.
Når vores forhold bliver accepteret, flytter jeg ind igen.
– Vi skulle prøve at skåne Billy. – Nu kan vi ses, når vi vil.
– Lad os fortælle Billy det hele nu. – Så vil alt dreje sig om ham.
Jeg har tænkt over sagen. At flytte er den bedste løsning.
– Det her begynder at styre alting. – Er "det her" så forfærdeligt?
Det gør mig rædselsslagen.
– Det gør det så spændende. – Du er umulig at ræsonnere med.
Så hold op med at ræsonnere.
Jeg havde nær betalt et depositum, men du skulle se den først.
Hvis du er glad for den, så er jeg glad.
Så ordner jeg kontrakten og lejen, så vi kan flytte ind med det samme.
På en betingelse.
At vi indvier den ordentligt.
Vent lidt. Der er ikke plads til flere i vores liv lige nu.
Lige et øjeblik.
Læge anholdt for bedrageri
– Intet nyt fra afpresningsfronten? – Ingen breve, ingen opringninger ...
– Måske har vi skræmt ham væk. – Hvad nu?
– Jane Mancini? – Det er mig.
– Ved I, hvad der er i den? – Nej, men den er ret tung.
– Tak. – Farvel.
– Det ligner en ligkiste. – Sikke noget pjat.
– Det er en dukke. – Ja, men se tøjet.
Richards ...
– Blodpletter. Det er Richards tøj. – Ved du hvad?
Det her er blevet for vildt for mig.
En besked til.
"Læg pengene i graven i morgen, ellers ender liget hos politiet."
Alle tiders. Han mener det alvorligt.
– Det er gået helt over styr. – Ja.
– Hvad skal vi gøre? – Det ved jeg ikke.
Det ved jeg ikke længere.
– Hallo. – Det er mig. Er alt i orden?
De lod mig vente en evighed.
– Peter? – Ja.
Jeg er hos Michael. Det går godt. Kimberly er yderst samarbejdsvillig.
Så snart hun har fortalt historien, slipper du ud.
– Du holder modet oppe, ikke? – Hvordan?
Jeg er i fængsel for noget, jeg ikke har gjort.
Jeg ser kun den kvinde, jeg elsker, ti minutter om dagen.
– Fald nu ned. – Det kan jeg ikke!
I beder mig om at holde modet oppe og forlade mig på Kimberly!
– Er hun mit eneste håb, er jeg død! – Så er det godt. Ring af.
– Samtalen er slut. – Det bestemmer jeg.
Læg så røret på, Karl Smart.
Amanda, jeg er nødt til at løbe.
Husleje og indskud.
Sikke en skøn lejlighed.
Den er dejligt indrettet.
Og sikke et lækkert køkken. Hvorfor er min lejlighed ikke sådan?
– Fordi du ikke ejer huset. Jeg går. – Åh, undskyld.
Det var dumt af mig. Lad os følges.
– Jeg glemte min taske. – Skynd dig.
Det er Amanda. Jeg er ikke hjemme. Læg en besked.
Det er kriminalassistent Wiley. Deres mand er kommet til skade.
Han er på fængselshospitalet. De må hellere komme straks.
– Undskyld, jeg hørte telefonen ... – Jeg tager mig af det her.
Kriminalassistent Wiley, tak. Ja, jeg venter.
Skrub af.
– Nå, der er du? Hvad skete der? – Ikke noget. Vi snakkede bare.
– Har du det godt? – Glimrende.
Hun sagde, vi kunne flytte ind nu. Så vi har tusind ting at gøre.
Kom.
– Tror du, du kan drive butikken? – Mig? Må jeg være fri.
– Du skal vel ikke ud at rejse? – Det kan faktisk godt være.
– Er Sydney ikke bedre egnet? – Hun skal sikkert også rejse.
Jane, må jeg tale med dig?
– Hvor skal vi hen, Jane? – Efter en hurtig retssag i fængsel.
Her er tilståelsen. Med alt om voldtægten og mordet.
Selv hvis vi havde pengene, er der ingen garanti for, det holder op.
– Hvad laver du? – Jeg redder os!
– Vi har ikke pengene. – Jeg kan få fat i 20.000.
– Hvordan? – Fra min andel af Burns–Mancini.
Plus en investering i en pornofilm.
Ingen kommentarer. Det var dumt, men lukrativt.
Vi mangler stadig 30.000. Vi kan glemme legetøjspengene.
Den hopper han ikke på nu.
Hvis du stiller butikken som kaution, kan vi sikkert få et banklån.
– Til 15 procent? – Vi kan ikke snakke om renter nu.
Vores frihed og vores liv er på spil.
Vi kan gå i banken, skrive under og få pengene straks.
– Du har vel set alle annoncerne? – Og så er vi overladt til galningen?
Det er bedre end at blive overladt til myndighederne.
Jane, vi har intet andet valg.
Gud ...
Der står i rapporten, at han var vild og måtte holdes nede med vold.
Jeg har sat en undersøgelse i gang.
– Er Kimberly parat til at vidne? – Det bliver hun.
– Må jeg få et øjeblik med Peter? – Selvfølgelig.
Hvad har de gjort ved dig?
Jeg begynder at indse ...
... at jeg aldrig slipper ud herfra.
Jeg mener det.
De har taget alt fra mig. Min praksis, dig, mit liv ...
Hvis jeg ikke slipper ud herfra –
– så slår jeg nogen ihjel.
– Så gør jeg det virkelig. – Nej.
Du må ikke sige sådan noget. Det må du ikke.
– Jeg kan ikke tro, du flytter. – Et par karreer. Det betyder intet.
Er det din spøg? Du e r dette sted. Uden dig er der ingen ejendom.
Det er noget pjat.
Jeg må vide, om det skyldes mig. Jeg ved godt, jeg har presset dig.
– Det latterlige frieri ... – Jeg vil bare have luftforandring.
Det er godt for os.
– Gør jeg dig så ilde til mode? – Det sagde jeg ikke.
– Her er kasserne. – Tak.
– Kan du ikke tale hende til fornuft? – Jeg har prøvet.
Hvorfor føler jeg pludselig, at jeg er havnet i en sammensværgelse?
Jeg vil ikke presse på. Sig til, hvis I vil have hjælp.
– Tak. Det skal jeg nok huske. – Godnat.
– Tror du, han har lugtet lunten? – Nej, ikke endnu.
Jeg må sige, at selv om jeg kender grunden til, du flytter –
– så vil huset ikke mere være sig selv.
– Hvem siger, det er for evigt? – Jeg ved godt, du kommer igen.
Eller også kunne du flytte ind hos mig.
Så ville vi jo bo sammen.
Og hvad så? Det er ikke første gang, jeg får at vide, jeg har for travlt.
Intet kunne gøre mig lykkeligere.
– Kom, Fielding. Du dumpede. – Hvad?
– Jeg læste på det hele natten. – Jeg ville have korte, præcise svar.
Selv hvis du kendte svaret, kunne jeg ikke finde det.
Du kan ikke lide mig, vel? Der er altid noget galt.
Du vil have, jeg dumper. Måske kan du ikke lide min livsstil.
– Det er, fordi jeg er bøsse, ikke? – Bøsse? Det anede jeg ikke.
Jeg ordnede bøssehaderen Hobbs, og jeg skal nok få ordnet dig!
Nu må det være slut. Alt, hvad jeg ejer, er i denne sæk.
Jeg vil aldrig høre mere om dette her eller Richard.
Klap i, Syd.
Richard!
Jeg vidste det. Du er i live.
Smid pengene herhen. De penge, I har bedraget mig for.
Værsgo, de damer. Begynd at grave.
Men en hel del dybere denne gang.
Vi får brug for masser af plads.
Til jer begge to.